Sambandsvävar för att utveckla elevers systemgeografiska kunnande
Emneord (Nøkkelord):
Systemgeografisk sambandsväv, Systemtänkande, Systemgeografiskt kunnande, Geografiundervisning, Designprinciper, Praktikteori, Hållbar utvecklingSammendrag
En stor del av ämnesinnehållet i geografiämnet utgörs av komplexa samband mellan natur, människa och samhällen på olika platser på jorden. Det är ett innehåll som berör några av de mest centrala och samtidigt komplexa frågor vi människor står inför, så som klimatförändringar, resursbrist och geopolitiska intressekonflikter. Innehållet går ibland under epitetet ’hållbarhetsfrågor’ då det berör mänsklighetens framtid. Det är ett utmanande innehåll, som kräver förståelse för komplexa multikausala och dynamiska samband som sträcker sig över stora tids- och rumsliga skalor. Ett sätt att ta sig an den typen av innehåll är med hjälp av systemmodeller. Systemmodeller kan göra det möjligt att kartlägga och analysera problem genom att identifiera komponenter och konstruera de relationer problemet består av. Genom att syntetisera relationerna framträder en helhetsbild som går att analysera, kritiskt tolka och föreslå lösningar. Förmågan att ta sig an komplexa problem på det här sättet kallas systemtänkande eller systemkunnande och lyfts fram av UNESCO som en nyckelkompetens för framtidens generationer. Inom didaktisk forskning har angreppssättet introducerats och prövats i skolämnen som biologi och kemi, men sällan i geografiundervisning. Studien som den här artikeln redogör för är ämnesdidaktisk och menar att det krävs olika typer av systemkunnande för att ta sig an olika problem. För att ta sig an geografiskt innehåll krävs ett systemgeografiskt kunnande och modeller anpassade för det. Syftet med studien är därför att undersöka hur undervisning i geografi kan skapa förutsättningar för gymnasielever att ta sig an hållbarhetsfrågor genom att använda en systemmodell, kallad systemgeografisk sambandsväv. Med utgångspunkt i praktikteori har tre designupplägg utformats. Det som undersöks är vilka faktorer i undervisningen som bidrar eller hindrar olika aspekter av systemgeografiska handlingar. Det som också undersöks är hur sambandsväven och dess inbyggda systemgeografiska principer bidrar till elevers möjligheter att kritiskt tolka och värdera ett komplext geografiskt innehåll. Artikeln önskar bidra med kunskap i form av tentativa designprinciper som lärare och forskare kan använda för att organisera geografiundervisning med hjälp av sambandsvävar som ett sätt att hantera hållbarhetsfrågor. Kunskapsbidraget ska kan också ses i ljuset av att vidga synen på vad systemtänkande kan betyda som didaktiskt angreppssätt i undervisning som berör innehåll om en hållbar framtid.